![](https://dl2phipa8wx75.cloudfront.net/mediaxpress/700x420/f757a041035037c9b823fc9877c114df6ba5f4a8/article/1574258284-qk6lpl38.jpg)
Wissenberg A/S: Transformation af kulturarven giver udfordringer
At transformere et stykke kulturhistorie til moderne tid og ny anvendelse har sine faglige udfordringer, og der er stolthed i rådgiverteamet over at kunne levere et resultat, der respekterer ophavet. Hotel Ottilia i Carlsberg Byen har rejst sig af industriarven og lever videre i moderne, luksuriøse rammer.
Man kører gennem et stykke af Danmarkshistorien, når man passerer Elefantporten i Carlsberg Byen, der har Maltmagasinet og Lagerkælder 3 – og dermed nu Hotel Ottilia – som naboer. De to bygninger dækker perioden fra dansk guldalder over funktionalismens højdepunkter til moderne arkitektur. Og når man bidrager til transformationen af en stolt arv fra industrielt b(r)yggeri til hotel-, bolig- og kulturområde i det 21. århundrede, giver det både faglige udfordringer og stolthed over resultatet:
![](https://dl2phipa8wx75.cloudfront.net/mediaxpress/pages/1574255011-kot22q9k.jpg)
- Det er jo et stykke kulturarv, vi har med at gøre, og det skal respekteres. Det synes jeg er lykkedes rigtig godt – især at det er lykkedes at indfri de høje krav, som et hotel fordrer. Det har været en virkelig interessant opgave med mange overraskelser undervejs. At transformere kulturhistoriske bygninger, så de lever op til nutidens byggekrav, er en opgave, man aldrig bliver træt af, siger Bo Christensen, projektchef og partner hos Wissenberg A/S, Rådgivende Ingeniører.
Læs også:
Interview med Jakob Stilov: En forpligtelse mod historien, byen og de fremtidige medarbejdere
Fra hus på stylter til luksushotel
Projektet indledtes oprindeligt kun omkring det gamle Maltmagasinet og først senere den fredede Lagerkælder 3. De to huse er nu koblet sammen i Hotel Ottilias rammer, og det har betydet en lang periode med bl.a. forhåndsundersøgelser af husenes styrke og bæreevne, idet de er konstrueret som industribygninger.
- Da miljøsaneringen var færdig, og de gamle tanke pillet ud, var det nærmest et hus på stylter. Det har vi så stabiliseret igen på kryds og tværs og undersøgt, hvordan vi holder stabiliteten uden at forstyrre den fremtidige drift, siger Bo Christensen, og fortsætter:
- Hver gang vi åbnede gulve eller kiggede ind i de bevarede siloer, var der nye facetter af bygningens historie, der så dagens lys. Vi blev præsenteret for en bred palette af materialer og udførelsesmetoder, og vi fandt da også nogle tunneller, alle havde glemt. Efterhånden som vi kom dybere ind i bygningen, måtte vi regulere beregningerne for hele tiden at overholde nutidens byggekrav. Det var afgørende, at vi tænkte huset om uden at forandre det grundlæggende.
Se nyt med det gamles øjne
Som fagmand er det et særligt spændende projekt, der konstant udfordrer til at tænke huset anderledes. Tungen skal holdes lige i munden, når et stykke dansk kulturarv skal leve op til moderne standarder og f.eks. have køkken og badeværelse til samtlige hotelværelser, hvorfor der skal indtænkes vand, varme, el, afløb, kloakering osv., som desuden skal pakkes ind og gemmes væk.
- Det har været en balancegang og en kreativ udforskning af mulighedernes rige, hvor man skal se nyt med det gamles øjne. Det kræver god dialog og samarbejde med bl.a. de udførende. Så når tidsplanen frem mod åbning skal overholdes, skal der ageres hurtigt. Alt i alt har det været sjovt og udfordrende. Jeg tror, vores læring af projektet er, at hver dag bringer noget nyt med sig, når man arbejder med kulturarv. Og at vi skal glæde sig over et rigtig fint resultat, der kun er lykkedes på baggrund af et godt og konstruktivt samarbejde.
![](https://dl2phipa8wx75.cloudfront.net/mediaxpress/pages/1574255313-tpfhxha2.jpg)